Школство у Србији пролази кроз тешке тренутке. Новца фали, запослених има превише, ђака негде недостаје а негде претекло, учила застарела. Наставници не могу да изађу на крај са све агресивнијим ученицима, а ученици да се изборе са тешким школским торбама и „преобимним“ програмима који су сувише „сувопарни“. Резултати – зна се – све гори..
Почетак школске године је идеална прилика за медије да се ни од чега направи сензација. Тако се и овог, као и сваког досадашњег септембра, данима понавља иста тугаљива прича о сиротим родитељима који су принуђени да продају бубрег, добију на лотоу или се задуже у банци не би ли своја чеда опремили оним најнужнијим за школу...
Сваки медиј има своју специфичну публику. Та публика има одређена очекивања и жеље у погледу садржаја које тај медиј објављује. Када се та очекивања не поклапају са оним што им медиј пружа, публика уме и да негодује. Читаоци сајта НСПМ своје негодовање текстовима објављеним на сајту изражавају у коментарима..
„Само лоше вести су праве вести“, још пре пола века приметио је Маршал Маклуан. Сексуални скандали, природне катастрофе и насилне смрти привлаче гледаоце, јер откривају природу промена више него оне добре вести, објаснио је. А тако привученим гледаоцима затим се продају и „добре вести“ односно рекламе. Дакле, оглашивачима је потребна велика количина лоших вести, како би они лакше могли да продају своје „добре вести“...